-Kolla kretsen. -Alla fungerar.
Då kan det inte vara skärmen.
Nåt där ute är på väg häråt, chefen.
Det kan vara meteoriterna.
Nej, det är nåt där ute.
Det kommer i ljusfart på kollissionskurs.
Meteoritstrålen har inte avlett det.
-Undanmanövrer? -Rätt som vi går.
Det är en radiovåg. Vi går genom en nödsignal av gammal typ.
De skulle skapa störningar och väcka uppmärksamhet så här.
Ett skepp som gör en nödlandning.
-Det är allt. -Jag har signalen.
Den kommer från Talos stjärngrupp.
Vi har inga skepp eller kolonier där.
Deras anropssignal stämmer med en expedition: SS Columbia.
Hon försvann där ute för 18 år sen.
Så lång tid tar det för en radiostråle att nå hit.
Talosgruppen har aldrig utforskats.
Solsystemet liknar Jordens, elva planeter.
Nummer 4 verkar vara klass M.
Syreatmosfär.
Då kan de leva efter 18 år.
-Om de överlevde kraschen. -Sticker vi inte dit och kollar?
Inte utan tecken på överlevande, nej.
Fortsätt mot Vega-kolonin. Vi tar hand om våra skadade först.
Ta rodret. Håll nuvarande kurs.
-Boyce här. -Titta in i min hytt, doktorn.
Vad är det där? Jag sa inte att jag var sjuk.
Jag hörde att vi tog emot en nödsignal.
Det stämmer.
Om vi inte får veta mer
så går vår besättning före.
Jag vill notera fartygsläkarens åsikt.
Jag tycker som du, chefen.
Bra, det gläder mig.
Vi stannar till på Vega-kolonin
och byter ut alla som behöver sjukhusvård och...
Vad lägger du i? Is?
Vem vill ha en varm Martini?
Varför tror du att jag behöver en?
Män kan säga saker till sin bartender som de aldrig säger till sin läkare.
Vad har du tänkt på? Striden på Rigel 7?
Skulle jag inte det? Mitt biträde och två till döda, sju skadade.
Kunde du ha förhindrat det?
Jag borde ha anat oråd.
I stället lät jag mig stängas in och attackeras.
Du ställer omänskliga krav på dig själv.
Du behandlar alla utom dig själv som människor.
-Nu är du trött och... -Du kan tro att jag är trött.
Det kan du ge dig på. Jag är trött på att ansvara för 203 liv.
Trött på att avgöra vilka uppdrag som är för riskabla
och vilka som ska ingå i patrullen
och vilka som får leva... och vilka som dör.
-Jag är less på det. -Så less att du vill ta en paus?
Jag funderar på att söka avsked.
För att göra vad?
Till att börja med åka hem.
Fin liten stad omgiven av 8 mil grönområden.
Minns du att jag sa att jag hade hästar?
-Vi var ute och red hela dagarna. -Det låter spännande.
-Rida ut med matsäck varje dag. -Det är ett ställe jag kan åka till.
Eller så börjar jag göra affärer på Regulus eller Orion-kolonin.
Skulle du sälja gröna djurkvinnor, slavar?
Det finns andra liv än detta.
-Galaxen är full av alternativ. -Inte för dig.
Man antingen lever livet och möter det öga mot öga och klarar av det
eller vänder det ryggen och börjar tyna bort.
Nu låter du som en läkare, bartender.
Det är bara att välja. Vi har samma slags kunder:
de levande och de döende.
Mr Spock här. Vi fångar upp ett meddelande.
Det finns överlevande på Talos.
"Elva överlevande. Gravitation och syre inom gränsvärden."
"Mat och vatten finns. Men om inte..."
Meddelandet tystnade sen.
-Internmeddelande. -System öppet.
Det här är chefen. Vårt mål är Talos stjärngrupp.
Vår tidswarp: faktor 7.
Kurs beräknad och på skärmen.
Alla däck är klara.
Verkställ.
På rätt kurs, chefen.
Biträde, jag sa ju att när jag är på bryggan...
Men du ville ha rapporterna kl. 0500. Klockan är 0500 nu, chefen.
Jaha...
Tack.
Hon ersatte ditt förra biträde.
Hon är duktig, men jag kan inte vänja mig vid en kvinna på bryggan.
Ta inte illa upp, löjtnant. Du är annorlunda, så klart.
Vi ligger i bana.
-Geologirapport klar. -Labbstudie klar.
-Spektrografi? -Syre/kväve-atmosfär.
Inerta ämnen inom gränsvärden. Gravitation: 0,9 av Jordens.
Speglingar från planetens yta.
De polariserades som metalldelar.
Kan vara delar av ett rymdskepps skrov.
Utrusta en sexmannapatrull. Klarar ni av det?
Ja, chefen.
Ledsen, nummer ett.
Vi måste lämna dig, vårt mest erfarna befäl, här.
Självklart.
Vi tar inga risker.
Det finns en kanjon till vänster. Vi kan sätta ner er där osedda.
Bra.
Chefen!
Det är män.
Det är människor.
Kommendör Christopher Pike, Enterprise.
Dr Theodore Haskins, American Continent Institute.
-Är allt bra med Jorden? -Som vanligt. Ni återser henne snart.
Och snabbt går det. Tidsvallen har sprängts.
Våra nya skepp kan...
Det här är Vina. Hennes föräldrar är döda.
Hon föddes nästan när vi kraschade.
-Enterprise. -Ja?
Vi transporterar upp de överlevande och materiel till ert snart.
Hytter förbereds i detta nu. Får jag skicka ut spaningspatruller?
Svar ja, om...
Kommendören verkar frisk och intelligent.
Ett prima exemplar.
Jag hörde inte det sista, chefen.
Svar ja på frågan. Patrullen, slut.
Du får förlåta hennes ordval.
Hon har levt hela livet bland åldrande forskare.
Om de kan undvara dig en stund vill jag göra min medicinska rapport.
Det är dags att visa kommendören vår hemlighet.
De är helt friska. Nästan för friska.
Det finns ett skäl till vårt tillstånd
men vi vet inte om Jorden är mogen att få höra hemligheten.
Låt flickan få visa dig. Vi litar på ditt omdöme.
Du är trött. Men lugn bara, du mår snart mycket bättre.
Ser du inte?
Här och här.
-Jag förstår inte. -Du kommer att förstå.
Du är det perfekta alternativet.
Chefen!
-Spock här. -Ja, patrullen?
Det finns inga överlevande i läger 1.
Det här är nån slags fälla.
Vi blev av med chefen. Uppfattat?
Hör ni mig?
Jag är Christopher Pike
chef på rymdskeppet Enterprise från en stjärngrupp i vår galax.
Våra avsikter är fredliga. Förstår ni?
Det verkar som om exemplarets intelligens är förfärande begränsad.
Det är ingen överraskning, eftersom hans skepp lockades hit så lätt.
Som ni kan läsa i dess tankar
börjar den först nu misstänka att de överlevande var en illusion.
-Ni talar inte, ändå hör jag er. -Lägg märke till förvirringen.
All right då, telepati. Ni kan läsa mina tankar, jag kan läsa era.
Om ni inte vill att mitt skepp ska tro...
Ni får nu se rädsla/hot-reaktionen.
Exemplaret skryter snart om sin styrka
sitt skepps vapen, och så vidare.
Och sen: frustrerad till att känna behovet av att visa sin skicklighet
kastar han sig mot rutan.
Hade ni inte provat om väggarna höll?
Det finns en väg ut ur alla burar. Jag hittar den.
Varelsen verkar mer anpassningsbar än våra exemplar från andra planeter.
Vi kan snart påbörja experimentet.
Planetens invånare måste leva under jord
och tillverkar förmodligen mat där.
Testerna visar att planetens yta utan mycket mer växtlighet eller djur
är för steril för att uppehålla liv.
-Så vi trodde att vi såg överlevande. -Exakt.
En illusion placerad i våra tankar av invånarna.
Det var en perfekt illusion. De fick oss att se det vi ville se:
människor som hade överlevt värdigt.
Allt var helt logiskt: från lägret till trasorna som de bar.
Vi måste se faran i det.
Folket där kan läsa våra tankar.
De kan skapa illusioner av tankar och minnen
till och med av en persons önskningar.
Illusioner lika solida som bordsskivan och lika omöjliga att ignorera.
Vad vill de ha en av oss till?
De kanske bara studerar chefen för att se hur jordbor är uppbyggda.
-Det kan vara nåt mer. -Varför gör vi inget?
Porten motstod handlasrar
men vi kan använda skeppets kraft på den.
Titta. Hjärnor tre gånger så stora som våra.
Far vi runt där nere upptäcker vi nog att deras mentala krafter är så stora
att de kan smälla skeppet som om det var en fluga.
Det är kommendör Pike de har.
Han behöver hjälp och det säkert fort.
Maskindäck riggar för att sända kraft.
Vi försöker skjuta hål i metallen.
Flera tusen av oss sonderar redan varelsens tankar.
Vi ser utmärkt minneskapacitet.
Jag läser en nylig dödskamp i vilken den kämpade för att skydda sitt liv.
Vi börjar med detta
och ger exemplaret nåt mer intressant att skydda.
Kom, vi måste gömma oss!
Kom!
Fort! Stället är övergivet. Där finns vapen och kanske mat.
-Det här är Rigel 7. -Snälla, vi måste gömma oss!
Jag satt i en bur, en cell i nåt slags djurpark.
-Jag måste vara kvar där. -Kom nu!
De har tagit minnet från en plats jag besökt.
Dräparen!
Det börjar som för två veckor sen.
Förutom du.
Längre hår, annan klänning, men det är du -den de överlevande kallade Vina.
Eller bilden av Vina. Men varför du igen?
Varför inte skapa en annan flicka?
Fort! Om du angriper när den inte tittar...
Men det är bara en dröm.
Du måste döda honom som du gjorde här förut.
Jag gör det inte. Jag är inget djur som uppträder för att få sin mat.
Sak samma vad du kallar det. Du kommer att känna det.
Du känner varje ögonblick av det.
Snälla! Vet du inte vad han gör med oss?
-Varför skulle en illusion vara rädd? -Det var så du tänkte dig mig.
Vem är du? Du beter dig som om det var verkligt.
Akta!
Det är över.
Varför är du här?
För att behaga dig.
-Är du verklig? -Så verklig som du vill.
Nej, nej. Nej, det är inget svar.
Jag har aldrig träffat dig förut.
De gjorde mig kanske av drömmar som du hade glömt bort.
Och klädde dig i tyget som de bär?
Jag måste ju ha nåt på mig. Inte sant?
Jag kan ha på mig precis det du vill eller vara precis det du vill.
Så att se ser hur det här exemplaret sköter sig?
Vill de se hur jag reagerar?
Har du inte en dröm? Nåt som du verkligen alltid har önskat dig?
Eller gör de mer än bara studerar mig? Känner de med mig också?
Du kan få vilken dröm du vill.
Jag kan bli vad som helst, alla kvinnor som du fantiserat om.
Du kan få allt du vill i hela universum.
Låt mig få...behaga dig.
Ja, du kan behaga mig. Du kan berätta om dem.
Kan jag på nåt sätt hindra dem från att använda mina tankar mot mig?
Skrämmer det dig?
Betyder det att det kan förhindras?
Du är en dåre.
Eftersom du inte är verklig tjänar det inget till att fortsätta samtalet.
Alla kretsar kopplade, mr Spock.
Beredd, nummer ett.
-Ta skydd. -Tio...nio...åtta...
...sju...sex...fem...fyra...
...tre...två...ett!
Öka till full kraft!
Kan ni ge oss mer?
Våra kretsar överhettas. Vi bryter kraften.
Koppla ur!
Klippan borde ha skurits av.
Den kanske skars av. Jag försökte förklara det.
Deras illusionskraft är så stor att vi inte kan vara säkra på nåt vi gör
eller på nåt vi ser.
Om du ställer frågor till mig så kanske jag kan svara.
Hur långt kan de styra min hjärna?
Om jag säger det, väljer du då en dröm
och låter mig leva den med dig?
Kanske.
-De kan inte få en att göra nåt. -Men de lurar mig med illusioner.
Och de kan bestraffa dig. Det lär du bli varse.
Har de levt på den här planetens yta?
-Varför gick de under jord? -Krig för tusentals sekel sen.
-Är det därför det är så sterilt? -Planeten kan först nu uppehålla liv.
Så talosianerna som gick under jord tyckte att livet här var begränsat
och utvecklade sin mentala kraft.
Men de fann att det är en fälla. Som narkotika.
För när drömmar blir viktigare än verkligheten
slutar man resa, bygga, skapa.
De glömmer hur de lagar maskiner som lämnats av deras förfäder.
De bara sitter och lever och lever om andras liv
som finns sparade i tankearkivet.
Och sonderar hjärnan i exemplar som jag.
Du är bättre än teater. De skapar en illusion åt dig
och ser dig reagera och upplever dina känslor.
De har en samling exemplar
som är ättlingar till livsformer som hämtats runt om i galaxen.
Då måste de ha mer än ett av varje djur.
-Snälla. -De behöver två människor.
-Var får de jordkvinnan ifrån? -Du sa att om jag svarade så...
Jag köpslog med en som inte finns.
Du sa att du inte var verklig...
Jag är kvinna, lika verklig och mänsklig som du.
Vi är som Adam och Eva. Om vi kan...
Nej! Snälla, bestraffa mig inte!
Kapseln innehåller ett närande proteinkomplex.
Talar djurskötaren med sitt djur?
Om form och färg inte är tilltalande
kan det se ut som vilken mat som helst som du vill visualisera.
-Om jag föredrar... -Att svälta?
Du förbiser det otrevliga alternativet bestraffning.
Från en fabel du hörde som barn.
Du förtär nu näringen.
Varför inte placera oemotståndlig hunger i min hjärna?
För det kan ni väl? Ni har begränsningar, va?
Om du fortsätter att inte lyda
finns det ännu längre in i din hjärna ännu mer otrevliga saker.
-Det var väldigt intressant. -Nu till kvinnan...
Läste du inte mina tankar?
Som du har gissat så kraschade ett jordskepp här
men bara med en överlevande.
Vi håller oss till det första ämnet.
Jag ville bara få händerna runt halsen på dig.
Vi lagade den överlevandes skador och tyckte att arten var intressant.
Stänger primitiva tankar er ute?
Vi behövde få hit en partner.
Som du vill, vi pratar om flickan.
Ni gör allt för att väcka min beskyddarinstinkt.
Det är nödvändigt för att bevara arten.
Det verkar viktigare för er nu att jag börjar tycka om henne.
Vi vill att våra exemplar är lyckliga i sina nya liv.
Om vi antar att det är lögn... Varför ska jag attraheras av henne?
Så att jag känner kärlek i en äktenskapsrelation?
Det behövs bara om ni ska bygga upp ett mänskligt samhälle.
När kvinnan nu är betingad på rätt sätt...
Du menar bestraffad på rätt sätt!
Jag samarbetar inte. Varför inte bestraffa mig?
Först en beskyddarinstinkt.
Nu medkänsla.
Utmärkt.
Vill du ha kaffe, älskling?
Jag lämnade termosen på min sadel.
Tango! Din gamle rackare.
Ledsen, jag har inget sock...
De tänker på allt, va?
Ditt kaffe.
-Är det skönt att vara hemma? -De läser våra tankar skickligt.
Komma hem och allt annat om jag samarbetar. Är det så?
Har du glömt min huvudvärk? Jag får huvudvärk när du säger så.
Jag beklagar att de bestraffar dig.
Visst blev det väl en härlig dag?
Det är lustigt. För 24 timmar sen berättade jag för fartygsläkaren
hur mycket jag önskade mig nåt som påminner om det här.
En verklighetsflykt, ett liv utan frustration.
Inget ansvar. Nu när jag har det förstår jag doktorns svar.
Jag hoppas att du är hungrig.
Mackorna är med din mammas recept på kyckling och tonfisk-röra.
Man lever livet med blåmärken, skrapade knän och allt
eller vänder det ryggen och börjar dö.
Doktorn blir glad för en sak.
Han sa att jag behövde vila.
Det är en fin plats att vila på.
Jag red förbi här som grabb.
Det är inte lika fint som grönområdena runt staden, men...
Det var där jag föddes.
Skulle det vara nytt för din fru?
Du är hemma. Du kan stanna om du vill.
Vill du inte visa dina barn var du brukade leka?
Huvudvärken... De ärver den,
-Vill du att dina barn får den? -Dumt.
Är det? Du...
De fick mig att skydda dig och känna med dig.
Nu har vi en bekant miljö
och en angenämt äktenskapsrelation.
De behöver inte allt bara för lidelse.
De är ute efter respekt och ömsesidigt beroende.
Allt det här lär förr i tiden ha varit öken.
-Yrande sand och kaktusar. -Vi är inte här.
-Vi är i ett menageri, en bur. -Nej!
Jag kan inte hjälpa oss om du inte ger mig en chans.
Du sa att de använder illusioner som narkotika.
De kunde inte ens laga maskinerna som deras förfäder lämnade.
Vill de att vi bygger upp en slavkoloni?
Sluta! Bryr du dig inte om vad de gör med oss?
För ett ögonblick verkade vår skötare inte kunna läsa mina tankar.
Stänger känslor som hat, tankar på hat
av vår hjärna från dem?
Ja. De kan inte läsa genom primitiva känslor.
Man kan inte fortsätta länge nog. Jag har försökt.
De är på en hela tiden år efter år och lurar och bestraffar.
Och de vann. De äger mig.
-Du måste hata mig för det. -Nej, jag hatar dig inte.
Jag kan gissa hur det var.
Men det räcker inte. Förstår du inte?
De läste mina tankar, mina känslor
mina drömmar om det som hade varit den perfekte mannen.
Därför valde de dig.
Jag måste älska dig.
De väntar sig att du känner likadant.
Om de kan läsa mina tankar vet de att jag attraheras av dig.
Det gjorde jag från första stund jag såg dig i lägret.
Besynnerlig art. De har fantasier som de döljer till och med för sig själva.
Jag förstår varför det inte bet på dig.
Du har varit hemma. Och har stridit på Rigel.
Det är inte heller nytt för dig.
En persons starkaste drömmar handlar om det man inte kan göra.
Ja, en fartygschef.
Du måste alltid vara så formell, så hygglig, ärlig och skötsam.
Du måste undra hur det vore att glömma allt det.
Fint ställe du har här, mr Pike.
Vina?
Skimrande grön. Som en hemlig dröm en uttråkad fartygschef kan drömma.
De är lustiga på den här planeten. De gillar att bli utnyttjade.
Säg att du hade hela rymden att välja från
och detta var bara ett smakprov...
Vore det inte värt en mans själ?
Ett magnetfält alstras av deras underjordiska generator.
Kan det också vara en illusion?
Vi hoppas transportera in till talosianerna.
Om våra mätningar och värden är en illusion
kan man materialiseras i berget.
Vi säger inget om en frivillig vill hoppa av.
Kvinnorna!
Chefen!
Nej, låt mig få avsluta!
-Vi var en grupp på sex personer. -Bara vi transporterades.
Det är orättvist. Du behöver inte dem.
-De funkar inte. -De var laddade.
Den är död. Jag får ingen signal.
-Vad är det? -Säg inget.
Jag fyller hjärnan med en bild av att jag slår sönder deras stora skallar.
Så primitiva tankar stänger ute allt.
-Jag fyller min hjärna med hat. -Hur länge? Några minuter, en timme?
-Hur kan det hjälpa? -Låt honom vara.
Han behöver inte dig. Han har redan valt mig.
Valt henne till vad? Jag förstår inte.
Här har vi ett fint alternativ för intelligenta avkommor.
Avkommor? Som i barn?
Avkommor som i att han är Adam? Är det så?
Du är inte bättre. De lyckas bättre om de parar honom med en dator.
Ska vi räkna lite på tiden?
Det fanns en vuxen Vina med på expeditionen.
Lägger man 18 år till din ålder då...
Det är orättvist! Jag gjorde som ni ville.
Eftersom du motstod detta exemplar har du nu fler att välja på.
Jag bryter mig ut från detta zoo och tar dig.
Är ditt blod rött som vårt? Jag ska ta reda på det.
Varje nytt exemplar har egenskaper som talar för henne.
Kvinnan du kallar "nummer ett" har överlägsen hjärna
och hade gett intelligenta barn.
Hon verkar sakna känslor, men det är i stort sett bara spel.
Hon fantiserar om dig.
Jag vill bara få tag på dig.
Kan du läsa dessa tankar? Bilder av hat, dödande?
Den andra har sett dig som ouppnåelig
men inser nu att det har förändrats.
Det som talar för henne är ungdom och styrka
plus ovanligt starka kvinnliga drifter.
Mina tankar är mer intressanta.
Tankar som är så primitiva att du inte förstår. Känslor så fula...
Att tänka fel bestraffas.
Tänker man rätt belönas man fort.
Du ska se att det är en effektiv kombination.
-Chefen... -Nej, hjälp mig inte.
Jag måste koncentrera mig.
De kan inte läsa genom hat.
-Internmeddelande. -Öppen.
Tillförordnade fartygschefen här.
Vi har inget annat val än att tänka på skeppets säkerhet.
Vi ger oss av. Alla däck, klara för hyperdrift. Tidswarp: faktor...
Skeppets kontroller är urkopplade.
Maskinrummet! Mr Spock här.
-Byt till raketer. -Alla system är urkopplade.
Alla system ombord slocknar.
-Ligg stilla, annars... -De vill inte vara elaka.
Jag har sett hur snälla de är.
Avbryt illusionen, annars nackar jag dig.
All right. Försök en illusion till och jag knäcker nacken på dig.
Ditt skepp.
Släpp mig, annars förintar vi det.
Ingenting. Utan batterier hade vi förlorat gravitation och syre.
Datorerna!
Jag kan inte stänga av. Den går igenom vårt bibliotek.
-Jag fattar inte! -Vi kanske väntade för länge.
Den samlar all lagrad information. De har beslutat att smälla oss.
Han bluffar inte.
De kan få din besättning att använda fel kontroller eller spränga ditt skepp.
Ni är för kloka för att döda utan orsak.
Jag däremot har en orsak.
Ni har skapat illusionen av att lasern är tom.
Jag tror att den sköt hål i rutan och du hindrar oss från att se det.
Ska jag pröva min teori på din skalle?
Chefen!
Ta kontakt, nummer ett.
De hindrade oss från att se det med.
Som ni ser så åstadkom ert flyktförsök ingenting.
-Jag vill kontakta vårt skepp. -Du är nu där vi ville ha dig.
Med kvinnan du har valt
inleder ni nu ett noggrant styrt liv.
-Och börjar med att begrava dig? -Det får du själv välja.
För att hjälpa er återta planeten
förser vår djurpark er med växter.
Nu gör vi upp. Du och ditt liv mot dessa två jordkvinnors liv.
Då vi lever många gånger längre än ni
hinner vi utveckla er till ett samhälle
med hantverkare, tekniker...
Förstår du?
Bevisa att vårt skepp är oskadat och skicka tillbaka de här två...
så stannar jag hos Vina.
Det är fel att skapa en koloni människor som ska leva som slavar.
Är det här ett bedrägeri? Tänker ni förgöra er själva?
-Vad är det där? -Vapnet överbelastas snart.
Du hinner fortfarande ner under jord.
Sätt fart!
Bara för att visa dig hur primitiva människor är, talosian
följer du med henne.
Om ni tycker det är så här viktigt kan jag inte heller ge mig av.
Jag antar att om de har en människa så försöker de igen.
Vänta.
Deras arkiveringsmetod är primitiv och tidsödande.
Är du redo att assimilera det?
Vi trodde inte detta var möjligt.
Er arts seder och historia visar ett unikt hat för fångenskap.
Till och med när det är behagligt och generöst föredrar ni döden.
Det gör er till en alltför våldsam och farlig art för våra behov.
Han menar att de inte kan använda dig. Du kan återvända till skeppet.
Är det allt?
Inga ursäkter? Ni tog en av oss till fånga och hotade oss alla.
Er olämplighet har dömt den talosianska arten till utdöende.
Räcker inte det?
Inget annat exemplar har visat din anpassningsförmåga.
Du var vårt sista hopp.
Men kan inte nån slags handel, samarbete...
Er art hade lärt sig vår illusionskraft och hade också förintat sig.
Vi kan styra transportören nu.
Vi återvänder till skeppet.
Jag kan inte följa med.
Den gick nyss igång. Vi kan inte stänga av kraften.
-Mr Spock här. -All kraft gick igång.
Rodret svarar på kontrollerna.
Chefen?
Ser du varför jag inte kan följa med?
Det här är kvinnans riktiga utseende.
De hittade mig i vraket, döende.
En köttklump.
De byggde upp mig igen. Allt funkar.
Men de hade aldrig sett en människa.
De hade ingen handledning för att pussla ihop mig.
Vi var tvungna att övertyga dig om att hon verkligen ville stanna.
Får hon illusionen av skönhet igen?
Och mer därtill.
Hon har sin illusion och du har verkligheten.
Må din väg bli lika angenäm.
Systemet startar igen.
-Var är Vina? -Kommer hon inte?
Nej. Och jag förstod hennes skäl.
-Vänta. -Jag mår fint.
-Du ser ut att må 100% bättre. -Du rekommenderade vila.
Jag var hemma med. Nöjd nu?
Biträde, jag tyckte att jag sa åt dig att när jag är på bryggan, så...
Just det, rapporterna. Tack.
Chefen, jag undrade... Jag är bara nyfiken.
-Vem hade blivit Eva? -Biträde!
-Du har lämnat din rapport. -Ja, ma'am. -Ja, chefen.
Eva, chefen?
Ja, chefen.
Eva som i Adam?
Som i att alla fartygsläkare är snuskgubbar.
Vad har vi här? Ett skolskepp? Är vi klara eller inte?
Alla däck är klara.
Verkställ.